DUPĂ UN ROMAN DE RICHARD K MORGAN
Rahat!
Nu!
SFÂRŞIT JOC! APASĂ "START" PENTRU A CONTINUA
Kristin!
Mamă?
Mamă, unde eşti?
Kristin!
- Kristin! - Mamă!
- Kristin... - O să fie bine.
O să fie bine.
- Kristin! - O să fie bine, promit.
O să fie bine.
Ce?
E în spatele tău.
Sfidezi un zeu.
Unde eşti?
Arată-te!
Pedeapsa trebuie să fie pe măsura păcatului.
Ce vrei să spui, pendejo?
Nu e realitate. E o simulare.
Tot ce ai văzut e real.
Toţi sunt morţi. Am înregistrat totul pentru tine.
- De câte ori am făcut asta? - De multe ori. Şi n-am terminat.
Şterg şi o luăm de la capăt.
Nu!
E o simulare.
De câte ori am făcut asta?
Nu de destule ori.
Nu!
Dă-mi drumul!
Mă auzi?
Mă aude cineva? Dă-mi drumul!
Dă-mi drumul!
Tak!
Arma mea e singura de pe navă.
Nu face asta.
Dacă-ţi ating cipul,
bastoanele au destul curent cât să-ţi lezeze creierul.
După câteva secunde, eşti eradicat, aşa că nu mişca.
Rahat!
EROARE GRAVĂ
IUD ÎN CARANTINĂ
E adevărat.
S-o ia naiba pe Ava Elliot!
A fost ideea mea. Ea face doar ce i-am cerut.
Să nu crezi nicio clipă că nu mi-ai frânt inima cu asta.
Dau alarma? Alertez echipajul?
Nu.
Să nu se ştie că a fost prins.
Află de unde se conectează.
Dacă o fac din hotelul ăla, vreau să faceţi praf acea IA.
Aduceţi-i pe ceilalţi aici.
- Rei, ascultă. - De ce?
Tu nu mă asculţi niciodată.
Când ai aderat la Protectorat,
când m-a cumpărat yakuza, când ai spus da Mesagerilor...
Ai luat singur toate deciziile.
S-a terminat.
Impulsul a distrus totul.
Nu mai porneşte. N-am semnal.
- Ştiu. - Şi de ce nu eşti îngrijorată?
Am sărit peste îngrijorare şi am trecut direct la panică.
- Sigur s-a transmis impulsul? - Da. Am prăjit nava.
N-ar fi trebuit să faci asta.
De ce nu te-au alertat senzorii că am intrat?
Poate că sistemele tale nu funcţionează?
Ce?
Ce se petrece?
Destabilizator cu electroni.
Nu!
Dră Elizabeth?
Sunt ucis în real. Nu poţi rămâne aici. Vor veni după tine.
Mereu vin după mine.
Dă-mi mâna. Te voi trimite în reţea.
- Vei fi în siguranţă. - Nu.
- N-avem timp de ceartă. - Merg, dar nu mai fug de nimeni.
Acum alerg spre ei.
Trimite-mă sus.
- Nu te pot lăsa... - Acum cunosc copacul.
Ramurile i se răspândesc în toate direcţiile. Şi le văd pe toate.
O IA se ucide uşor, cu uneltele adecvate.
Dacă nu mă trimiţi de aici, mă prind.
Ce vezi?
Salvare.
Moarte.
Mickey!
Ai tras în cip, ticălosule!
Răzbunare.
Poate-mi spui în ce ordine?
E timpul să mă trimiţi de aici.
- Nu pot. - Ba poţi.
Poţi.
Ai făcut-o deja.
Mi-ai dăruit atât de mult!
Orice ar însemna să fii om, tu eşti om, Eddie.
Nu meriţi să fii numit om. Eşti vrednic de dispreţ.
Iar tu eşti o maşinărie ambulantă moartă.
Ne vom revedea în iad.
Îţi trimit mintea pe Capul în Nori.
Ai grijă, Lizzie.
Nu te teme pentru mine.
Teme-te pentru monştri.
"Şi nici îngerii din rai,
nici demonii din adâncul mării
nu-mi vorputea separa vreodată sufletul
de sufletul frumosului..."
Al cui e cipul ăsta?
Mai bine zis, "a fost".
IUD-ul e gol. Nu e nimeni aici.
Oricine ar fi fost, nu-l vei mai vedea.
Să mergem.
CAPUL ÎN NORI
Nu e programată nicio întrupare într-un recipient sintetic.
N-ai ce să cauţi în recipientul ăla.
Dă-mi voie să ghicesc.
Iubitul tău te vrea într-un silicon premium?
E Braeman, de la sala maşinilor, nu?
Da.
Nu voi spune nimic.
Mereu mi-am dorit să încerc unul din astea.
Nu-mi place privirea aia.
Prefă-te că ţi-o doreşti.
Nu-ţi place modelul ăsta, iubire?
Pot fi oricine doreşti.
Nu! Lasă-mă să trec!
Tanaka!
Vreau să vorbesc cu... Trebuie să vorbim.
- N-aveţi voie! - Te rog!
Ăsta e locul unei crime. N-ai ce căuta aici.
Nu mai avem ce discuta.
Eşti încă plătit de ei?
Încă te crezi mai bună decât mine.
Ai grijă.
Sau ce? O să cad în dizgraţie?
Asta te îngrijorează, nu? Că vei pierde tot ce ai?
Siguranţa, slujba, viaţa...
Le-ai pierdut deja, dle căpitan.
Cred că mă confunzi cu tine.
Am venit să fac ceea ce trebuie.
Ştiu că n-ai niciun motiv să ai încredere în mine,
dar cred că ai un sâmbure de decenţă, iar eu încerc să-l găsesc pe al meu.
Orice ai vrea de la mine...
Nu pot să te ajut.
Ia-o de aici.
Ştiu unde e, fiindcă ştiu cine o are.
Nu trebuie decât să mă întrebi.
Întreabă-mă unde e Ortega.
Linişteşte-te!
Kovacs?
Kristin...
- Te omor! - Nu!
Scorpie!
- Dă-mi drumul! - Fac tot ce vrei.
Bine. Alege al cui cip să-l distrug.
Sau îi ucid pe toţi chiar acum.
- Nu face asta. - N-o s-o fac eu.
- Ci tu. - Poftim?
E un singur glonţ.
Doar unul.
Alege.
Nu eşti în război cu ei. Ci cu mine.
Tu i-ai implicat.
A venit vremea să evoluezi.
Transformarea e întotdeauna dureroasă.
Dar eu m-am schimbat, sunt mai puternică.
Şi tu o poţi face.
Nu trebuie decât să-l alegi pe unul din ei.
Asta e adevărata putere.
Să-ţi elimini pe rând slăbiciunile.
Acceptă puterea.
Fii un învingător.
Dă-le drumul...
sau vei pierde totul.
Revino alături de mine, Tak.
Te rog...
N-o vei face.
Aşteaptă. Te rog!
Crezi că ţi-aş da o armă încărcată?
Ţi-ai risca viaţa pentru ei?
Crezi că o iubeşti, nu?
Nu pot s-o suport pe jigodia asta.
Acum înţeleg. Eşti complet inutilă şi condamnată la moarte.
Chiar îţi place genul ăsta de femei.
- O ucid întâi pe ea. - Nu, aşteaptă!
Nu face asta.
Bine.
Bine. Rămân.
Vom fi din nou doar noi doi. Aşa cum era.
Dă-le drumul.
E un început.
Luaţi-i de aici.
Îi păstrez pentru tine.
O să-i omori.
Şi, când o vei face, nu-ţi va păsa câtuşi de puţin.
Tu cine eşti?
Am plătit să nu mai fie nimeni pe etaj.
N-am cerut pachetul de sado-masochism.
Dar s-ar putea să-l accept.
E din partea casei.
Am făcut tot posibilul să te fac să înţelegi.
M-am purtat ca fetiţa de care ţi-e atât de dor.
Mi s-a terminat răbdarea.
- Dacă te opui, licuricii tăi vor plăti. - Ce faci?
Îţi scot camera.
Nimeni nu va vedea înregistrarea.
Şi, dacă tot facem asta, să scăpăm de recipientul ăla.
- Nu. - Sunt o matusalemică.
Noi luăm ce vrem, când vrem.
- Cum ar fi copiii Ortega? - Au fost materie primă.
Un rău necesar, aşa primesc respectul cuvenit.
Erau copii. Cum am fost şi noi.
Crezi că port ăsta fiindcă mi-e dor de ea.
Nu mi-e dor de ea.
O urăsc!
Mama era slabă. Merita să moară.
Îl ţin ca să-mi amintesc să nu fiu niciodată ca ea.
Rei-chan...
Nu-mi spune aşa. Nu mai sunt fetiţa vrednică de milă.
Am ucis-o...
şi am devenit ceva mai puternic.
- Mai repede. - Nu pot. M-ai înjunghiat.
Sângerează. Nu vezi? E rănit.
Durerea are rol instructiv. Te avertizează: "Nu face asta."
Poate c-ar fi trebuit să asculţi.
Nu ai voie aici. Întoarce-te în cameră.
Du-te după Kovacs!
Dumnezeule!
Lizzie?
O să-ţi arăt cât de mult te iubesc.
Îmi pare rău că te-am dezamăgit.
O să te sufoc cu afecţiunea mea.
Ţineţi-l nemişcat.
O să distrug nava asta.
Toate sistemele sunt conectate aici.
Vrea să taie toată alimentarea.
Trebuie să acţionăm simultan cele trei comutatoare.
Familia Elliot îi va veni de hac.
Acţionaţi la comanda mea.
Pe locuri. Fiţi gata. Start!
Kovacs!
Atenţiune! Nava a suferit o defecţiune majoră.
Vă rugăm să evacuaţi imediat.
N-o să mai omori niciun copil.
Cine mă va opri?
Nava va începe să piardă altitudine în mai puţin de zece minute.
Vă rugăm să evacuaţi imediat.
Maică-ta s-a rugat la Dumnezeu când a murit.
Unde e Dumnezeul tău acum?
Îl vei întâlni cât de curând.
Mai bine te omor decât să mă închizi într-o cuşcă!
Părăsiţi nava!
- Atenţiune! - Haideţi! Mai repede!
Nava va începe să piardă altitudine în cinci minute.
Nu!
E al meu.
Ce faci? Doar te-am cumpărat.
Nu şi azi.
Nu, te rog!
Mama s-a rugat la Dumnezeu şi El te-a lăsat pe mâna mea.
Te rog!
Spune-mi, deci...
eşti credincios, nenorocitule?
Kovacs!
Kovacs! Mă auzi?
- Kovacs! - Reileen Kawahara!
Deschide! Poliţia!
- Eşti arestată. - Kovacs, mă auzi?
- Mă auzi? - Dă-te înapoi.
Nu vor putea intra.
Atunci stăm aici.
Ne vom prăbuşi, dar tot vei fi judecată.
Nu voi fi pusă la stocare.
Atenţiune! Nava va începe să piardă altitudine...
în trei minute.
Ajută-mă!
Putem ajunge în carenă, la navetele de salvare.
Mai bine mă împuşti.
Ajută-mă şi ţi-o redau pe Quell.
Poftim?
I-am făcut o copie chiar înainte de explozie.
Ea n-a ştiut.
E întrebarea rămasă fără răspuns.
Un mister care trebuie rezolvat.
Unde e?
IUD-ul ei e ascuns. N-o vei găsi niciodată fără mine.
O poţi avea din nou.
Tot ce ştia, tot ce a fost până în ultima clipă.
M-ai văzut.
M-ai auzit.
Fiindcă în mintea ta...
Am ştiut dintotdeauna.
Ajută-mă să scap şi e a ta.
Nu pot.
Nu poţi.
Fă ce-ţi spun, sau n-o s-o mai ai niciodată.
N-o s-o mai vezi niciodată!
Ai devenit exact lucrul împotriva căruia am luptat.
Haide! Fă-o.
Nu mă voi opri niciodată.
Kovacs!
Nu! Kovacs!
Kovacs?
- Kovacs? - Kristin!
Adio!
Dumnezeule!
Ascultă-mă.
Trebuie să ieşi de acolo.
Rămân cu ea.
Nava va începe să piardă altitudine...
- ...într-un minut. - Haide, ieşi de acolo!
Te rog, deschide uşa! Haide!
Te rog, fă ca sacrificiul să merite.
Nu plec fără tine. Haide!
Kristin, pleacă!
Nu!
- Haide! - Nu!
A fost sora mea...
şi am iubit-o.
A rătăcit calea.
Dar, în felul ei, te-a iubit mult.
Atenţiune! Nava pierde altitudine.
Omul Peticit o să-ţi rupă oasele
Omul Peticit...
Rămân, Tak.
Îţi voi fi mereu alături.
Spune-mi o poveste.
Una care nu se sfârşeşte tragic, în moarte.
A fost odată...
la multe lumi depărtare...
o tânără prinţesă,
rămasă orfană în vreme de război.
I s-a cerut să conducă oastea regatului, căci n-avea cine s-o facă.
Era cea mai neînfricată luptătoare,
iubită de popor şi de neoprit pe câmpul de bătălie.
Se avânta călare zi de zi şi-şi salva supuşii, bătălie după bătălie.
Dar în fiecare noapte, când lupta se termina,
era singură.
Până când, într-o zi, un fiu de ţăran s-a alăturat oştirii sale.
Era singuratic şi furios, la fel de dârz ca ea.
Pentru prima dată a simţit
că atunci când se avânta în luptă să-i salveze pe alţii,
avea pe cineva alături, care venise s-o salveze pe ea.
Apoi a venit şi cea mai cruntă bătălie din acel război.
Prinţesa şi fiul de ţăran luptau umăr la umăr
şi şi-au jurat că numai moartea îi va despărţi.
Ea fu răpusă de sabia duşmanului...
şi muri sub ochii lui.
Iar cei care au auzit povestea au deplâns moartea iubirii.
E o situaţie neobişnuită, dle Kovacs.
Am reuşit să-ţi recuperăm cipul din epava din golf,
dar recipientul a fost distrus la impact.
- De-asta suntem în virtual. - E doar una din ciudăţenii.
Copia ta a refuzat să fie interogată în mediul real.
Eu făceam sex pe o insulă, iar el s-a prăbuşit şi a murit.
Măcar atât să-i ofer, să trecem prin acelaşi interogatoriu virtual.
- E o chestie de solidaritate. - Tocmai asta e problema.
Există o graţiere pentru Takeshi Kovacs, însă numai pentru unul dintre voi.
ONU a preluat investigaţia
fiindcă aţi scos la lumină lucruri delicate.
Vă suntem recunoscători amândurora pentru serviciile aduse Protectoratului
dând în vileag aceste crime...
Dar nu putem permite existenţa a doi Takeshi Kovacs. E ilegal.
Unul dintre noi trebuie să moară.
Voi veţi decide cine.
- Împreună. - Lasă-mă să vorbesc cu el.
Eu voi alege scenariul.
Expresia de pe chipul ei...
Expresia de pe chipul ei când am tras...
A fost aproape o eliberare.
Poate că şi-a dat seama ce devenise.
Găsise o cale de ieşire.
I-ai văzut ochii.
Se vedea în ochii ei?
Nu ştiu.
Şi nu cred că voi şti vreodată.
Trebuie să decidem ce amintiri păstrăm. Pe ale tale sau pe ale mele?
E un mod bizar de a întreba care dintre noi va muri.
Lăsăm şansa să decidă?
Piatră, hârtie, foarfece?
Odihneşte-i în pace, Doamne!
Lumina eternă strălucească asupra lor.
Sufletele lor şi ale tuturor celor plecaţi dintre noi,
prin mila Domnului...
odihnească-se în pace.
Amin.
Cum?
Eram dublu-întrupat.
Unul dintre noi a murit.
Tu care eşti?
Cel de la care ţi-ai luat rămas-bun.
E frumos, Miriam. Încântător.
Nu-mi vine să cred că privesc fosila unui Strămoş veritabil.
Mă întreb...
Amintirile despre Vechea Civilizaţie ne-au creat imaginea îngerilor?
Şi-a distrus propriul cip.
Are o trăsătură arhaică. Numeşte-o onoare.
Prostul a vrut să uite, de parcă asta i-ar fi şters păcatele.
Acuzaţii incendiare îl implică pe Laurens Bancroft,
mogul matusalemic, printre cei mai bogaţi din Lumile Colonizate,
în omucidere şi ucidere de recipiente.
Prăbuşirea de săptămâna trecută a uneia dintre Case, Capul în Nori,
ar avea legătură cu asta.
Se spune că Bancroft s-a sinucis
în încercarea de a scăpa de sentimentul de vinovăţie,
dar nu înainte de a-i influenţa ilegal pe membrii Curţii ONU
pentru respingerea Rezoluţiei 653.
Se fac presiuni asupra Curţii să reanalizeze Rezoluţia
care arpermite victimelor să depună mărturie împotriva ucigaşilor
chiar dacă cipul lor e codificat religios.
Laurens, indiferent ce ai făcut...
îţi voi rămâne alături.
Eu...
Poate că sunt multe, dar nu sunt criminal.
Desigur.
Nu Prescott te-a ucis.
Ieşi afară!
Erai singur aici.
Nu erai nebun. Doar laş.
Ba nu.
Mă cunosc.
Şi, în esenţă, sunt un om decent.
Vei fi arestat pentru eradicarea Lenei Rentang.
Nici măcar nu ştiu cine e.
Fiindcă ţi-ai distrus propriul cip ca s-o uiţi.
Infractoarea asta, Kawahara, născoceşte o poveste, care e difuzată.
Nimeni n-o va crede.
O vor crede pe Mary Lou Henchy.
Reileen avea cipul ei. A fost recuperat din golf.
Imediat ce va trece Rezoluţia 653, Mary Lou va vorbi.
Chiar dacă ai dreptate şi am eradicat-o pe fata aia,
omul care a făcut asta a murit, l-am distrus.
Ai şters memoria, nu fapta.
Nu se poate să fiu aşa!
Ai trăit prea mult.
Credeam...
Credeam că am o limită peste care nu trec.
Credeam că am conştiinţă.
Să-ţi pui pistolul la cap ca să trăieşti...
necesită o voinţă de demon.
Te credeai zeu.
Eşti mai degrabă diavolul în persoană.
Domnule, poliţia aşteaptă jos.
Ai grijă de familie, Isaac.
Îţi las tot ce am.
Aşa cum ar fi trebuit să fac demult.
Mă predau pentru crimele pe care le-am comis.
N-am terminat aici.
Nu-i aşa, Miriam?
Poftim?
- Despre ce vorbeşte, dragă? - Habar nu am.
N-ai făcut destule, dle Kovacs?
Ce caută persoana asta în casa mea?
Lizzie?
Spune ce ai de spus.
Multă vreme nu mi-am putut aminti ce am păţit.
Nu puteam nici să vorbesc.
Dar acum pot.
Am rămas însărcinată.
Am venit să-ţi spun, dar tu nu erai aici.
Era doar ea.
- Târfo! - Ai grijă cum vorbeşti cu fiica mea!
M-ai lovit întruna, cu pumnii şi cu picioarele.
Îmi amintesc totul.
E o minciună.
Dumnezeule!
Am vrut doar să vorbesc cu ea.
I-am oferit bani, orice şi-ar fi dorit, numai să scape de sarcină.
M-am înfuriat.
A fost un accident.
Mi-ai omorât copilul!
Nu puteai să-i permiţi să se reîntrupeze.
Mi-ai cerut o soluţie. Ţi-am găsit-o pe cea mai bună.
Reileen a dus-o la Clinica Wei,
a înnebunit-o şi a abandonat-o pe o alee.
Poliţiei nu-i păsa de încă o târfă moartă,
aşa că nimeni n-a aflat de copil.
Pentru Dumnezeu, Miriam!
Tu nu înţelegi.
Copiii sunt tot ce am.
Copiii sunt ai mei!
Dar Reileen a vrut ceva în schimb şi te-a pus să-ţi droghezi soţul.
Tu ai fost?
Tu m-ai trădat?
Nu-mi vorbi mie de trădare.
Eu sunt victima.
Ne-am distrus reciproc.
Nu-i aşa?
Eşti arestată pentru uciderea recipientului lui Elizabeth Elliot
şi pentru întreruperea sarcinii acesteia împotriva voinţei ei.
Ava Elliot a fost graţiată.
I-am achitat ipoteca asupra recipientului, îl va primi înapoi.
Lizzie a păstrat recipientul sintetic.
Dacă e întrebată de ce, spune: "Pentru că nu e real. "
Şi pentru că nu ştie nici dacă ea e reală.
Rezoluţia 653 a trecut. Morţii îşi pot acuza ucigaşii.
Lumea s-a schimbat. Pentru toţi.
- N-a mai rămas nimic de despachetat. - Serios?
Nu-mi vine să cred că s-a terminat.
- Crezi că-i va plăcea? - Lui Ryker?
E un om norocos.
A fost reabilitat mulţumită ţie. Ăsta nu-i noroc.
A fost reabilitat fiindcă era nevinovat.
Îşi merită viaţa înapoi.
Tot ce a pierdut.
După ce predai recipientul lui Ryker...
unde pleci?
Nu ştiu.
Nu ştiu nimic...
decât că ea e încă în viaţă.
Mult noroc, Takeshi Kovacs.
După ce i-a murit prinţesa,
fiul de ţăran a cutreierat prin lume,
pradă disperării.
Până când, într-o zi, a dat peste un nemuritor
care i-a spus că prinţesa lui fusese furată
şi era prizoniera unei vrăji.
Acum o caută prin această lume şi prin toate celelalte.
Fiindcă undeva,
ascunsă în spatele unui geam îngheţat şi a zidurilor groase de spini,
ea doarme.
Aşteptând să fie trezită.
Într-o bună zi, fără îndoială... o va găsi.
Subtitrare: Retail